VIIMEINEN TANGO PARIISISSA
Jeesus Perkele!
ASUNTO VUOKRATTAVANA, 4 HUONETTA, HISSI
- Saisinko puhelinpoletin. - Ei tarvita. Siellä päässä vasemmalla.
Äiti? Kyllä, Jeanne soittaa.
Olen löytänyt vuokrattavan asunnon Passysta. Olen menossa katsomaan sitä.
Sitten minun on mentävä asemalle Tomia vastaan. Lupasin hänelle.
Selvä, nähdään myöhemmin. Moi!
Olen tullut katsomaan sitä asuntoa. Näin ilmoituksen.
- Ilmoituksenko? - Kyllä.
Aina sama juttu! Minulle ei koskaan kerrota mitään.
- Haluaisin nähdä sen. - Haluatteko vuokrata sen?
- En tiedä vielä! - Vuokraavat, lähtevät -
ja minä saan kuulla viimeiseksi.
Onko se teistä oikein?
Jos haluatte mennä yläkertaan yksin -
siitä vain. Pelkään hämähäkkejä.
Avain ei ole täällä.
Täällä tapahtuu outoja asioita.
He juovat kuusi pulloa päivässä.
Odota! Älkää lähtekö! Täällä on varmaan vara-avain.
Tässä se on.
Olette varmaan hyvin nuori.
Päästä irti!
Nainen on hullu!
Kuka te olette?
Pelästytitte minut. Kuinka pääsitte sisään?
- Ovesta. - Ai, niin. Jätin sen auki.
En kuullut sinun tulevan sisään.
- Olin täällä jo valmiina. - Anteeksi?
Ai te siis veitte sen.
Minun täytyi lahjoa porttivahti.
Nämä vanhat talot ovat kiehtovia.
Nojatuoli takan vieressä näyttäisi hyvältä.
Nojatuoli pitäisi laittaa...
ikkunan eteen.
Oletteko amerikkalainen?
Teillä on amerikkalainen korostus.
- Aiotteko vuokrata sen? - Aiotko sinä?
En tiedä.
Mitä te teette?
Vastaanko siihen vai en?
Haloo? Haloo?
Haloo!
Täällä ei ole ketään.
Ei ketään!
En tiedä.
Vuokraatteko sen sitten? Oletteko päättänyt?
Olin päättänyt jo.
Mutta en ole enää niin varma.
Pidätkö siitä?
Pidätkö siitä?!
En tiedä. Minun on mietittävä sitä.
Mieti nopeasti.
Luulin että olitte lähtenyt.
Hyvä Jumala.
Voi, Jeesus... voi...
Voi, Jeesus.
Voi, Jumala.
- Varo! - Luullaanko meitä joiksikin muiksi?
Olemme elokuvassa. Olemme elokuvassa.
Jos suutelen sinua -
se voi päätyä elokuvaan.
Jos silitän hiuksiasi -
se voi päätyä elokuvaan.
Mitä on tekeillä? Tunnetko heidät?
Se on pitkä tarina. Lyhyesti kerrottuna, Tytön muotokuva.
Se on hyväksytty televisioesitykseen! Ja tyttö olet sinä. Sinä!
Olet hullu! Olisit voinut kysyä minulta ensin.
Joo, mutta halusin...
Halusin aloittaa kohtauksesta, jossa Jeanne tapaa sulhasensa asemalla.
Kyllä, tunnen heidät. He ovat kuvausryhmää.
Eli suutelit minua -
ja tiesit, että sitä kuvattiin.
Olet äpärä! Petturi!
Enkä, näet vielä. Siitä tulee rakkaustarina.
Kerro, Jeanne, kulta. Mitä teit sillä välin kun olin poissa?
Ajattelin sinua päivin ja öin, ja itkin.
Kulta, en jaksa elää ilman sinua!
lhanaa! Poikki! Tuo oli täydellistä!
Olisin jo lopettanut -
mutta poliisi ei antanut minun koskea mihinkään.
He eivät uskoneet että se oli itsemurha. Joka paikassa oli niin paljon verta.
Heillä oli hauskaa, kun he lavastuttivat tilanteen uudelleen.
''Hän meni tuonne.''
''Hän tuli täältä.''
''Hän avasi verhon.''
Jäljittelin kaikkia hänen tekojaan.
Vieraat olivat hereillä koko yön!
Hotelli kuhisi jepareja!
He nauttivat veren kanssa leikkimisestä.
He olivat kaikki vakoilijoita!
Kyselivät oliko hän surullinen vai iloinen -
tappelitteko -
kuinka kauan olitte olleet naimisissa, miksi teillä ei ollut lapsia.
Sikoja!
He ryhtyivät heti tuttavallisiksi!
He sanoivat, ''Pomosi on vähän epävakaa.''
''Tiedätkö että hän oli nyrkkeilijä?''
Entä sitten?
''Siitä ei tullut mitään -
joten hänestä tuli...
näyttelijä.''
''Bongon soittaja -
eteläamerikkalainen vallankumouksellinen -
japanilainen lehtimies.''
''Kerran hän eksyi Tahitille -
norkoili siellä -
ja oppi ranskaa.''
''Sitten hän tuli Pariisiin. Täällä...
hän tapasi varakkaan naisen, meni naimisiin hänen kanssaan...''
''Mitä pomosi on tehnyt sen jälkeen?''
''Ei mitään.''
Minä sanoin, ''Voinko siivota nyt?''
''Ei! Älä koske mihinkään!''
''Luuletko todella, että hän tappoi itsensä?''
Hän työnsi minut nurkkaan ja yritti käpälöidä minua...
Sulje hana nyt.
Ruumiinavausta tehdään parhaillaan.
Mikset sulje hanaa?
He käskivät minut antamaan partaveitsesi takaisin.
Ei se ole minun.
He sanoivat, etteivät tarvitse sitä enää. Tutkinta on päättynyt.
Joo, hänellä oli viiltoja täällä -
ja kaulassakin ...
Anteeksi, mihinkä tämä laitetaan?
- Olisitte voineet soittaa ovikelloa. - Ovi oli auki. Laitan sen tuonne.
Takan eteen.
- Varovasti, madame. - Siinä.
- Entä pöytä? - Mistä minä tietäisin? Mies päättää.
- Tämä on jättikokoinen! - Se ei mahdu.
Miehellänne ei ole mitään tajua. Kaikki tämä tunnissa... Ei siinä ehdi.
Mikä sotku!
- Kiitos. - Kiitos.
Nojatuoli pannaan ikkunan eteen.
Tuolla tavalla.
Mutta tulin vain palauttamaan avaimen.
- Palauttamaan sen sinulle. - En välitä avaimesta.
Riisu takkisi.
Riisu takkisi ja auta minua.
Hae nuo tuolit ja tuo ne tänne.
Laita ne toiselle puolelle.
Ota tuokin.
Niin sitä pitää.
Etpä tuhlannut aikaa.
Kuulkaa, 'monsieur'!
Minun on mentävä.
Katsokaa hyvä herra! Minun on mentävä.
Sänky on huoneeseen nähden liian iso.
En tiedä miksi kutsuisin sinua.
Minulla ei ole nimeä.
- Haluatko tietää minun nimeni? - En, en! En halua.
En halua tietää nimeäsi.
Sinulla ei ole nimeä eikä minullakaan ole nimeä. Ei yhtään nimeä.
Olet hullu!
Ehkäpä olen, mutta en halua tietää sinusta mitään.
En halua tietää missä asut tai mistä olet kotoisin.
En halua tietää mitään.
- Pelotat minua. - En mitään.
Sinä ja minä tapaamme täällä -
tietämättä mistään, mitä tämän paikan ulkopuolella tapahtuu.
Käykö?
Mutta miksi?
Koska...
Koska täällä ei tarvita nimiä.
Etkö ymmärrä?
Unohdamme -
kaiken tuntemamme. Joka...
Kaikki ihmiset, kaiken mitä teemme... asuinpaikkamme.
Unohdamme sen, kaiken, kaiken.
Mutta minä en voi.
Voitko?
En tiedä.
Pelottaako sinua?
Ei.
Tule.
- Luulin että olisit täällä. - Odotin sinun tulevan myöhemmin.
Tulin ensimmäisellä junalla.
Voi, Paul! Kuinka kauheaa! Kuinka kauheaa, Paul!
Isä on vuoteessa astman kourissa.
Lääkäri ei päästänyt häntä tulemaan.
Niin on parempi.
Minä olen vahvempi.
Mitä etsit?
Jotain joka selittäisi...
- Kirjettä, johtolankaa. - Ei mitään.
Minähän kerroin, ei ole mitään, ei yhtään mitään.
Pikku Rosani ei olisi...
Ei mitään hänen äidilleen. Ei sanaakaan.
On turha jatkaa etsimistä.
Ei sinullekaan, aviomiehelleen!
Sinun on levähdettävä.
Luulen että huone 12 on vapaana.
Partaveitselläkö?
Mihin aikaan se tapahtui?
En tiedä. Illalla.
Entä sitten?
Sitten minä... Kuten kerroin puhelimessa...
Kun löysin hänet -
soitin ambulanssin.
Sen jälkeen kun soitit -
isä ja minä valvoimme koko yön -
ja puhuimme Rosasta ja sinusta.
Isä puhui kuiskaamalla jatkuvasti -
ikäänkuin se olisi tapahtunut meidän talossamme.
Paul!
- Missä se tapahtui? - Yhdessä huoneista.
Kärsikö hän?
Kysy lääkäreiltä. He tekevät ruumiinavausta.
Ruumiinavaus.
Minulla on kuolinilmoitukset jo valmiina.
Olen nähnyt paljon kuolemaa.
Ajattelen kaikkea.
Valmistan hänelle kauniin huoneen, jossa on kukkia.
Kortit -
vaatteet, sukulaiset, kukat.
Sinulla on kaikki tuossa matkalaukussa.
Et ole unohtanut mitään.
Mutta en halua tänne ketään pappeja.
- Mutta... - Ei pappeja.
- Mutta, Paul... - Ymmärrätkö?
Meidän on pakko. Hautajaisten on oltava uskonnollisia.
Rosa ei ollut uskovainen.
Ei täällä kukaan usko Jumalaan, hitto soikoon!
Paul, älä huuda. Älä puhu tuollaisia.
Pappi ei halua itsemurhia.
Kirkko ei halua itsemurhia, eihän?
Hänelle annetaan synninpäästö.
Synninpäästö ja hyvä messu. Muuta en pyydä, Paul.
Rosa... Rosa on pikkutyttöni, ymmärrätkö?
Rosa... Miksi hän tappoi itsensä?
Miksi? Miksi hän tappoi itsensä?
Miksi?
Etkö sinä tiedä?
Sinä et tiedä.
Nyt...
Katsotaan... Katsotaan vai toisiamme.
On ihana olla tietämättä mitään.
Ehkä...
Ehkä voimme tulla koskettamatta.
Tulla koskettamattako?
Selvä.
Keskitytkö?
- Oletko tullut vielä? - En.
- Se on vaikeaa! - En minäkään ole vielä.
Et yritä tarpeeksi kovasti.
Minun on keksittävä sinulle nimi.
Nimikö? Voi herra Jeesus!
Hyvänen aika, minua on kutsuttu miljoonilla nimillä elämäni aikani.
En halua nimeä. Minusta on parempi jos nimeni on vain örähdys tai parahdus.
Haluatko kuulla minun nimeni?
- Sepä on hyvin miehekäs. - Joo.
Kuuntele nimeäni.
En saanut selvää sukunimestä.
Sinun ei olisi pitänyt tehdä tuota minua varten.
Ei se peruukki ole, se on tukkani.
Eikö se sovi minulle? Kerro, etkö pidä siitä? Kerro.
Tottakai pidän siitä.
Kuule, tiedäthän...
En tiedä.
Olet muuttunut, mutta et ole.
Näen kohtauksen mielessäni.
Kamera on korkealla yläpuolella.
Se laskeutuu hitaasti ja seuraa sinua.
Tulet lähemmäksi, ja se kohdistuu sinuun.
Musiikki soi.
Se tulee yhä lähemmäksi sinua.
Minulla on kiire. Aloitetaan.
Mutta...
..emmekö voisi jutella vähän ensin?
Tänä iltana improvisoimme.
Sinä seuraat.
Se oli lapsuudenystäväni.
Se katseli minua tuntikaupalla. Luulen että se ymmärsi minua.
Koirat ovat arvokkaampia kuin ihmiset. Paljon arvokkaampia.
Tapaa Olympia, lapsenhoitajani.
Mustapha pystyi aina erottamaan köyhät rikkaista.
Jos joku hyvin pukeutunut tuli sisään, se ei liikahtanutkaan.
Mutta jos joku rähjäinen tuli sisään, olisitpa nähnyt sen! Mikä koira!
Eversti koulutti sen tunnistamaan arabit heidän hajustaan.
- Olympia, avaa etuovi. - Anna minulle suukko.
Mene ja avaa se.
Olympia on kotitaloushyveiden tiivistymä.
Uskollinen, ihaileva, ja rasistinen.
lsän kuoltua muutimme takaisin suvun kotipaikkaan vähäksi aikaa.
Lapsuuteni koostui hajuista.
Tunkkaisista hajuista, seinien ja huoneiden hajuista.
Lapsia tuli pelaamaan viidakkooni koko päiväksi.
Vanheneminen on syntiä.
Minä olen tuossa.
Ja tuo on Mademoiselle Sauvage, opettaja.
Hän oli hyvin ankara... ja hyvin uskovainen.
Hän oli liian hyvä. Hän hemmotteli sinut.
Tuo on Christine -
paras ystäväni.
Hän avioitui apteekkarin kanssa ja hänellä on kaksi lasta.
Tämä on kuin kylä. Me kaikki tunnemme toisemme.
En voisi asua Pariisissa.
Täällä olemme turvassa.
- Tuntuu oudolta katsoa menneisyyteen. - Poikki!
Miksi se tuntuu oudolta? Sinähän se olet! Se on mahtavaa, se on lapsuutesi.
Se on kaikkea mitä olen etsinyt.
Mitä te puuhaatte? Liikettä! Liikettä!
Ketä nämä zombiet ovat, jotka aina seurailevat sinua? Häipykää!
Menkää! Ovi, ovi...
Avaan oven.
Avaan kaikki ovet.
- Mitä sinä teet? - Lavastan kohtaustani.
Siinä se on! Se se on! Olen löytänyt sen.
Peruuta!
Mitä sinä touhuat siellä?
Häivy!
Se se on. Peruuta. Juuri niin!
Ymmärrätkö? Niinkuin auto, peruutusvaihde päällä.
Sillä lailla. Sulje silmäsi.
Ala peruuttaa. Sulje silmäsi.
Sillä tavalla, jatka vain. Jatka takaperin.
Sillä tavalla. Mene takaisin lapsuuteesi.
- Isä? - Kohoat korkeuksiin.
- Kohoa ja palaa lapsuuteesi. - Täydessä univormussa.
Älä pelkää. Ylitä esteet.
Isä Algeriassa.
Olet 15.
14,
13,... 12,
11,... 10,... 9.
- Olemme perillä. - Suosikkireittini kun olin kahdeksan.
Vanha muistikirjani.
Äidinkielen kotitehtävä. Aihe: maaseutu.
Selonteko: maaseutu on lehmän maata.
Lehmät ovat täysin pukeutuneet nahkaan.
Lehmillä on neljä puolta: etupuoli, takapuoli -
yläpuoli ja alapuoli.
- Eikö olekin hyvä? - Elukkamainen!
Tässä ovat kulttuurilähteeni. Le Grand Larousse.
Jäljensin kaiken siitä.
Kuukautiset. Substantiivi.
Fysiologinen tarkoitus on kuukautisvuodon poisto.
Penis. Substantiivi.
Miehen yhdyntäelin, kooltaan 5 - 40 senttimetriä.
Tuo on Le Petit Robert.
Tom! Tom!
Tom! Katso!
- Kuka se on? - Ensirakkauteni.
- Kuka? - Serkkuni Paul. Ensirakkauteni.
- Mutta hänen silmänsä ovat kiinni. - Mitä?
- Hänen silmänsä ovat kiinni! - Hän soitti pianoa jumalaisesti.
Muistan hänet siitä.
Istumassa pianon ääressä...
Hänen sormensa hivelivät koskettimia.
Hän soitti tuntikaupalla.
Puutarhan päässä oli kaksi isoa puuta.
Plataani ja kastanjapuu.
Sunnuntaimessun jälkeen istuskelimme siellä -
kumpikin oman puumme alla.
Se oli ihanaa. Istuimme katsellen toisiamme silmiin.
Eivätkö puumme olekin ihania? Ne olivat viidakkoni.
- Mitä te touhuatte? - Ollaan paskalla.
Ei, me kakkaamme.
- Kehtaattekin minun viidakossani! - Varokaa! Pakoon!
Voi noita likaisia pikku arabeja! Menkää ja paskatkaa omassa maassanne!
Jatkakaa kuvausta. Kuvatkaa vain!
Älkää lopettako missään tapauksessa!
- Saitteko sen filmille? - Kaiken.
Olympia oli hieno. Se antaa oikean kuvan Pariisin esikaupunkien rotusuhteista.
Tämä on oikea viidakko.
Kerro isästäsi.
- Luulin, että olimme lopettaneet. - Viiden minuutin verran.
- Minulla on tapaaminen työn puolesta. - Mutta eversti...
Everstillä oli vihreät silmät ja kiiltävät kengät.
Palvoin häntä.
Hän oli todella komea univormussaan.
Mitä höyryävää paskapuhetta.
Mitä? Älä...
Kaikki univormut ovat paskaa.
Kaikki tämän paikan ulkopuolella on paskaa.
En sitäpaitsi halua kuulla juttujasi menneisyydestäsi ja muusta sellaisesta.
Hän kuoli Algeriassa '58.
Tai '68 tai '28 tai '98.
'58. Äläkä vitsaile sellaisista asioista.
Kuule, mikset lakkaa puhumasta asioista, joilla ei täällä ole merkitystä?
Mitä helvettiä sillä on väliä?
Hyvä on.
Mitä minun sitten pitää sanoa? Mitä minun pitää tehdä?
Tule Hyvään Laivaan...
Tikkari.
Mikset palaa Amerikkaan?
En tiedä.
Huonoja muistoja kai.
Mistä?
Isäni oli...
juoppo.
Kova. Huorapukki, kapakkatappelija. Ylimiehekäs.
Ja hän oli kova.
Äitini oli hyvin...
Hyvin runollinen.
Ja myös juoppo.
Ja...
yksi lapsuuden muistoistani oli -
kun hänet pidätettiin alastomana.
Asuimme pikkukaupungissa.
Maatalousseutua. Asuimme maatilalla.
Kun tulin kotiin koulusta...
äiti ei ollut siellä.
Hän oli vankilassa... tai jossain.
Ja...
minulla oli tapana...
minulla oli tapana lypsää lehmä -
joka aamu ja ilta, ja minä pidin siitä.
Muistan...
kerran, kun olin pukeutunut parhaisiini -
viedäkseni yhden tytön koripallo-otteluun.
Ja olin lähdössä ja isäni sanoi: ''Sinun on lypsettävä lehmä.''
Sanoin, ''Voisitko lypsää sen puolestani?''
Ja hän sanoi, ''En, painu navettaan.''
Joten minä menin ja minulla oli kiire enkä ehtinyt vaihtaa kenkiäni.
Ja kenkäni olivat lehmänpaskan peitossa.
Ja matkalla koripallo-otteluun, se haisi autossa.
En tiedä.
En muista kovin monia hyviä asioita.
Etkö yhtään?
Joo. Joitain.
Yhden maanviljelijän, oikein mukavan kaverin.
Vanha, hyvin köyhä, kova työntekijä.
Kaivoin ojia, peltomaan kuivattamiseksi.
Hänellä oli haalarit päällään ja hän poltti savipiippua.
Puolet ajasta hänellä ei ollut siinä tupakkaa.
Ja vihasin sitä hommaa.
Siinä tuli kuuma ja likaantui...
se särki selkäni.
Ja...
koko päivän seurasin, kun hänen sylkensä valui piipunvartta pitkin -
ja kerääntyi roikkumaan piipunkoppaan.
Löin vetoa itseni kanssa siitä, milloin se putoaisi.
Ja hävisin aina.
En koskaan nähnyt sen putoavan.
Katsoin ympärilleni ja se oli kadonnut ja sitten uusi limppi alkoi kerääntyä.
Ja sitten meillä oli kaunis...
Äitini...
Äitini opetti minut rakastamaan luontoa.
Ja...
Se kai oli paras mihin hän pystyi.
Ja... meillä oli...
Talon edessä oli iso pelto... niitty.
Kesällä siinä kasvoi sinappia -
ja meillä oli iso musta koira nimeltään Dutchy.
Se metsästi kaniineja siinä pellossa -
mutta se ei pystynyt näkemään niitä.
Joten sen täytyi hypätä sinappipeltoon ja katsoa ympärilleen tosi nopeasti -
nähdäkseen missä kaniinit olivat.
Ja se oli...
hyvin kaunista.
Eikä se koskaan saanut kaniineja kiinni.
Sinä menit lankaan!
Todellako?
En halua tietää mitään menneisyydestäsi!
Luuletko että puhuin totta?
Ehkä.
Minä olen Punahilkka ja sinä olet susi.
Onpa sinulla vahvat kädet!
Jotta voisin paremmin pusertaa sinusta pierun!
Onpa sinulla pitkät kynnet!
Jotta voisin paremmin raapia persettäsi.
Onpa sinulla paljon karvoja!
Jotta satiaisesi voisivat piiloutua paremmin.
Onpa sinulla pitkä kieli!
Jotta voisin paremmin...
tunkea sen takapuoleesi, kultaseni.
Mitä varten tämä on?
Sinun onneasi ja minun...
onnen munaani.
Omenaani?
Muna! Kyrpä!
Hassua.
On kuin leikkisi aikuista lapsena.
Tunnen täällä itseni taas lapseksi.
Oliko sinulla hauskaa lapsena?
Se on kaunein asia.
On kaunista tehdä itsestään kielikello -
tai joutua ihailemaan auktoriteettia -
tai myydä itsensä karkista.
- Minä en ollut sellainen. - Etkö?
Kirjoitin runoja.
Piirsin linnoja,... isoja linnoja, joissa oli tornit.
Paljon tornit.
- Et koskaan ajatellut seksiä? - En. Ei seksiä.
- ''En. Ei seksiä.'' - Tornit.
Olit todennäköisesti rakastunut opettajaasi.
- Opettajani oli nainen. - Sitten hän oli lesbo.
- Mistä tiesit? - Se on klassinen tapaus.
Mutta joka tapauksessa.
Ensirakkauteni oli serkkuni Paul.
Ei!
Saan peräpukamia jos jatkat nimien kertomista.
Ei nimiä. En välitä vaikka puhuisitkin totta, mutta älä sano nimiä.
Anteeksi. Anteeksi.
No jatka. Puhu totta.
Mitä muuta?
Olin 13. Hän oli tumma, hyvin laiha.
Näen hänet mielessäni. Iso nenä! Iso romanssi.
Rakastuin häneen, kun kuulin hänen soittavan pianoa.
Tarkoitat silloin, kun hänen sormensa pääsivät ensikertaa pikkupöksyihisi.
Hän oli ihmelapsi. Hän soitti molemmilla käsillään.
Kyllä varmaan oli.
Sai siitä tyydytystä.
Oli niin kuuma, että olimme kuolla.
Ai, jaa. Hyvä tekosyy. Mitä muuta?
Iltapäivällä kun aikuiset ottivat nokosia...
- Sinä aloit hypistellä hänen mulkkuaan. - Sinä olet hullu!
- No hän kosketti sinua. - En koskaan antanut hänen!
Valepukki, valepukki!
Enkä ole.
Katso minua kasvoihin ja sano, ''Hän ei kertaakaan koskenut minuun.''
Hän koski minuun, mutta se, miten hän sen teki.
Se, miten hän sen teki.
No niin, mitä hän teki?
Talon takana oli kaksi puuta.
Plataani ja kastanjapuu.
Istuin plataanipuun alla ja hän istui kastanjapuun alla.
Ja yks, kaks, kolme... Aloimme molemmat masturboida.
Se joka tuli ensin...
..voitti!
Mikset kuuntele minua?
Milloin tulit ensimmäisen kerran? Minkäikäinen olit?
Ensimmäisen kerran?
Olin myöhässä koulusta.
Aloin juosta alamäkeen.
Yhtäkkiä tunsin vahvan aistimuksen täällä.
Joten juoksin eteenpäin -
ja tulin juostessani.
Mitä nopeammin juoksin, sitä paremmalta se tuntui ja sitä kovemmin tulin.
Pari päivää myöhemmin yritin toistaa sen -
mutta tuloksetta.
Mikset kuuntele minua?
Miksi minusta tuntuu, että puhun tiiliseinälle, kun puhun sinulle?
Yksinäisyytesi on painostavaa.
Se ei ole lempeää. Se ei ole anteliasta.
Olet itsekäs!
Voin kyllä olla yksinkin!
En voi nukkua tässä musiikissa.
Tulin tähän hotelliin kauan sitten yhdeksi yöksi.
Ja viivyin viisi vuotta.
Kun tämä hotelli oli isän ja minun -
tänne tultiin nukkumaan.
Nyt täällä on kaikenlaisia.
He voivat piileksiä, käyttää huumeita, soittaa musiikkia.
Ota kätesi pois.
Et ole yksin, Paul. Olen tässä.
Olet hullu!
Alan ymmärtää.
Haluatko minun vaientavan heidät?
Hyvä on. Minä vaiennan heidät.
- Mitä sinä teet, Paul? - Minua pelottaa!
Mikä hätänä, anoppi? Oletko kiihtynyt? Älä ole.
Ei tässä tarvitse kiihtyä.
Hyvin vähän riittää heidän pelästyttämiseensä.
Anna kun kerron mitä he pelkäävät.
He pelkäävät pimeää. Kuvittelepa!
Tule, anoppi. Tapaa ystäväni.
Laita valot päälle!
Sinun pitäisi tavata muutamia hotellin asiakkaita.
Hei, porukka. Haluaisin teidän tervehtivän anoppia.
Anoppi, tässä on herra Nutipää Narkkari.
Ja...
Herra Saksofoni, hän... Hän on yhdysmiehemme, anoppi.
Hän antaa meille kovia aineita silloin tällöin.
Ja tässä näin on kaunis Miss Suihinotto 1933.
Hän ansaitsee vieläkin pari pinnaa, kun hän ottaa hampaansa pois.
Valot, Paul.
Tervehtikää anoppia! Tässä on anoppi!
Ai! Pelkäätkö pimeää, anoppi?
Hän pelkää pimeää. Voi parkaa.
No niin, kulta. Pidän sinusta huolta. Annan sinulle vähän valoa.
Annan sinulle vähän valoa. Älä huoli.
- Hyvää iltaa, madame. - Hyvää iltaa.
Hyvää iltaa, Marcel.
Hyvää yötä, Paul.
Kuka tuo on?
Pidätkö hänestä?
Hän oli Rosan rakastaja.
Miksi olen tässä asunnossa kanssasi?
Rakkauden vuoksiko?
Jaa...
Sanotaanko vaikka vain, että me...
naimme lennossa pyörivää munkkia.
Luulet siis, että olen uora.
Luulen, että olet mikä? Mikä? Uora?
- Uora. - Tarkoitat huoraa.
Joo, huora. Huora.
Ei, sinä olet vain kiltti vanhanaikainen tyttö... joka vain yrittää pärjätä.
Olen mieluummin huora.
Miksi kaivelit taskujani?
Saadakseni selville ketä olet.
- Saadaksesi selville ketä olet. - Kyllä.
No jos katsot oikein läheltä, näet minun piileksivän vetoketjuni takana.
Tiedämme, että hän ostaa vaatteensa jostain isosta kaupasta.
Se ei kerro paljon.
Mutta se on alku.
Se ei ole alku, se on loppu.
No hyvä on. Unohdetaan se.
- Kuinka vanha olet? - Täytän 93 tänä viikoloppuna.
- Ai, et näytä siltä! - Kiitos.
- Oletko opiskellut? - Voi kyllä.
Joo. Kävin...
Kongon yliopistoa.
- Opiskelin valaiden nussimista. - Vau!
Parturit eivät yleensä käy yliopistoa.
Näytänkö sinusta muka parturilta?
Ei, mutta tuo on veitsen parturi.
Tuo on parturin veitsi.
Parturin veitsi, kyllä.
Tai sekopään.
Haluat siis paloitella minut?
En.
Sehän olisi kuin nimeni kirjoittaminen kasvoihisi.
Niinkuin orjille tehdään?
Orjille pannaan polttomerkki perseeseen ja haluan sinut vapaaksi.
Vapaaksi?! En minä vapaa ole!
Haluatko tietää miksi...
miksi sinä et halua tietää minusta mitään?
- Koska vihaat naisia. - Todellako?
Mitä he ovat sinulle tehneet?
No... joko he aina teeskentelevät tietävänsä kuka olen -
tai he teeskentelevät, etten tiedä ketä he ovat -
ja se on hyvin tylsää.
Minua ei pelota sanoa kuka olen.
Olen 20 vuotta vanha...
Ei! Herra Jeesus!
Älä... Mihin olet jättänyt aivosi?
Pää kiinni.
Tajuatko?
Tiedän, että se on vaikeaa, mutta sinun on vain kestettävä.
Tiedätkö, nämä pesualtaat ovat tosi kauniit.
Ne ovat hyvin harvinaisia, eikä niitä löydä enää mistään.
Luulen, että nämä pesualtaat pitävät sinut koossa.
Etkö usko niin?
Mitä? Mitä tämä on?
Hullu? Hullu?
Uskon että olen onnellinen kanssasi.
Uudestaan!
Tee se uudestaan!
Uudestaan!
Minä tulen! Olen valmis.
Lähdetäänkö yhdessä?
Äpärä!
Hän on juntti! Ei edes hyvästejä!
- Tom! - Jeanne!
Mitä sinä täällä teet? Minä tulen! Lennän sinne!
- Odota! Meidän täytyy jutella. - Mikset soittanut?
Mitä on tekeillä?
- Sinun täytyy löytää joku muu. - Mitä varten?
- Elokuvaasi varten. - Miksi?
Koska käytät minua hyväksesi.
Koska saat minut tekemään asioita, joita en ole koskaan tehnyt.
Koska haaskaat aikaani.
Saat minut tekemään mitä haluat.
Elokuva on lopussa!
Olen väsynyt jatkuvaan raiskaukseen!
Tule sisään!
Halusit keskustella. Jutellaan sitten.
Tiedäthän, etten ole tullut itkemään kanssasi?
Haittaako sinua, jos jatkan työntekoa?
Se auttaa minua paljon kaiken tapahtuneen jälkeen.
Täsmälleen samat.
Rosa halusi ne täsmälleen samoiksi.
Kylpytakkimme, vai?
Etkö voi kertoa minulle mitään, mitä en jo tiedä?
Sama väri, sama kuvio.
Kyllä, kyllä, kyllä.
Olet säntillinen.
Olen aina ihmetellyt, miksi säästät sanomalehtileikkeitä.
Onko se työtä? Vai harrastus?
Harrastus? En pidä sanasta.
Sanotaanko vaikka, että se on sivutuloa. Teen sitä eräälle toimistolle.
Ai, se on siis vakavaa.
Onko se työtä, joka saa sinut lukemaan?
Hyvin sivistävää.
Ole rehellinen.
Et tiennyt, että meillä on samanlaiset kylpytakit.
Marcello.
Meillä on paljon muutakin yhteistä.
Marcello, tiedän kaiken.
Ei, Rosa puhui minulle usein sinusta.
En usko, että on monia sellaisia avioliittoja.
Se on outoa.
Minulla on jano.
- Haluaisitko viskipaukun? - Odota.
Tässä on viskiä.
Oliko tuokin lahja Rosalta?
En oikeastaan pidä viskistä -
mutta Rosa halusi, että pitäisin pullon täällä huoneessani.
Kysyin itseltäni tämän kysymyksen.
Jos näiden pikkujuttujen -
mitättömien juttujen pohjalta -
voisimme käydä asioita läpi, ja ymmärtää yhdessä.
Yhdessä?
On kulunut lähes vuosi siitä, kun Rosa ja minä...
Ei intohimoisesti, mutta säännöllisesti...
Luulin, että tunsin hänet niin hyvin kuin vain voi tuntea...
- Rakastajattarensa. - Esimerkiksi -
jokin aika sitten tapahtui jotain, jota en vieläkään ymmärrä.
Näetkö tuon tuolla seinällä?
Hän oli kiivennyt sängylle -
ja yritti repiä seiniä käsillään.
Pysäytin hänet, koska hänen kyntensä katkeilivat.
Hänessä oli outoa... väkivaltaa.
En ollut koskaan nähnyt häntä sellaisena.
Huoneemme oli maalattu valkoiseksi.
Rosa halusi, että se olisi erilainen kuin kaikki muut hotellin huoneet.
Jotta se näyttäisi...
enemmän normaalilta kodilta.
Mutta...
sen piti muuttua täälläkin.
Luulen, että hän aloitti seinästä.
Syylä. En tiedä. Paskat.
Onko sinulla onnea?
Olit... Olit varmaan hyvin komea...
20 vuotta sitten.
En niin komea kuin sinä.
Sinulla on vielä kaikki hiukset jäljellä.
Tukkani... minun on siistittävä sitä usein.
Ja pestävä. Pesen sen lähes joka päivä.
Käytkö hierojalla?
Kyllä käyn.
Olet hyvässä kunnossa.
Mitä sinä teet... mahan kurissapitämiseksi?
Se on minun ongelmani.
Sitä varten... minulla on salaisuus.
Kerro!
Oletko lähdössä? Huomasin, että matkalaukkusi on pakattu.
Amerikkaan.
Miksi hän oli uskoton sinulle?
Et voi uskoa, että Rosa -
tappoi itsensä.
Minunkin on vaikea...
uskoa.
Tämä on salaisuuteni!
Kolmekymmentä kertaa joka aamu.
Todellakin, Marcello -
ihmettelenpä mitä hän näki sinussa.
Oletko kotona?
Onko täällä ketään?
Hei, hirviö.
Onko jotain vialla?
- Keittiössä on vähän voita. - Sinä siis olet täällä?
- Mikset vastannut? - Mene hakemaan se voi.
Minun on kiiruhdettava. Taksi odottaa.
Mene hakemaan se voi.
Se tekee minut hulluksi!
Että olet niin hemmetin varma, että palaan tänne takaisin.
Luuletko todella -
että amerikkalainen, joka istuu tyhjän asunnon lattialla -
juustoa syöden ja vettä juoden on mielenkiintoinen?
Täällä alla on jotain. Kuuletko?
Se on ontto.
Kuuletko?
- Se on ontto. - Se on kätköpaikka.
- Älä avaa sitä! - Miksi?
En tiedä. Älä avaa sitä.
Entä tuo? Voinko avata sen?
Odota hetki.
Ehkä siellä on jalokiviä.
Ehkä siellä on kultaa.
- Pelottaako sinua? - Ei.
Eikö?
Sinua pelottaa aina.
Ei, mutta... ehkä sisällä on perhesalaisuuksia.
Perhesalaisuuksia?
Anna kun kerron sinulle perhesalaisuuksia.
Mitä sinä teet?
Kerron sinulle perheestä.
Siitä pyhästä instituutiosta -
jonka on tarkoitus tehdä villeistä hyveellisiä.
Haluan sinun toistavan jälkeeni.
En ja kerran vielä en!
- En! - Toista.
Sano, ''Pyhä perhe.''
Antaa tulla, sano se.
Siitä vain. Pyhä perhe.
Hyvien kansalaisten seurakunta.
Hyvien...
Hy...
- Seurakunta. - Seurakunta...
Sano se. Sano se!
Lapsia kidutetaan, kunnes he valehtelevat ensi kertaa.
Lapsia...
kidutetaan...
Jossa tahto nujerretaan -
sortamalla.
Jossa tahto... nujerretaan... sortamalla.
Jossa vapaus...
Va... Vapaus!
..tapetaan.
Vapaus tapetaan itsekkyydellä.
Perhe...
Senkin...
Sinä... Senkin...
Senkin...
helvetin...
helvetin... perhe.
Senkin helvetin...
perhe!
Jumalauta... Jeesus.
Voi senkin...
Paskat!
Hei, sinä!
Sinä juuri!
Minulla on sinulle yllätys.
- Mitä? - Minulla on sinulle yllätys!
Sepä hyvä.
Minä pidän yllätyksistä.
Mikä se on?
Musiikkia. Mutta en tiedä, miten sen saa toimimaan.
Nautitko siitä?
- Tiedätkö miksi lähetin kaikki pois? - Puhu lujempaa!
Koska olet vihainen, vai haluatko että ollaan kahdestaan?
Ja miksi haluan, että ollaan kahdestaan?
Sinulla on jotain tosi vakavaa kerrottavaa.
Minulla on jotain tosi vakavaa kerrottavaa.
- Onko se iloista vai surullista? - Se on salaisuus.
Joten se on iloista. Millainen salaisuus?
- Salaisuus... - Puhu lujempaa! En kuule mitään.
- ..miehen ja naisen välillä. - Onko se rivo vai onko se rakkaudesta?
Rakkaudesta. Mutta ei pelkästään.
Salaisuus rakkaudesta, joka ei kuitenkaan ole rakkautta.
Mitä se on?!
Viikon kuluessa menemme naimisiin.
- Mitä? - Menemme naimisiin.
- Mitä?! - Menemme naimisiin!
- Menemmekö naimisiin? - Kyllä!
- Menemmekö naimisiin? - Kyllä.
- Eikö? - Kyllä.
- Ei! - Yes.
- Kylläkö? - Kyllä.
- Ei. - Kyllä.
- Kylläkö? - Ei.
- Menemmekö naimisiin vai emmekö? - En tiedä.
- Eli kyllä vai? - Kyllä!
- Ei! - Kyllä!
- Kyllä. - Ei.
Kyllä vai ei?
Lähetän tietysti kaiken maalle.
Mitä mieltä olet, Jeanne?
Olympia tulee iloiseksi.
Kävin siellä eilen Tomin kanssa.
Hän valmistelee suvun museota.
En tietenkään lähetä saappaita. Pidän ne itselläni.
Selkäpiini värisee, kun kosken niihin.
Nämä sotilaskamppeet eivät vanhene.
Lapsena se tuntui tosi painavalta -
kun isä opetti minut ampumaan.
Minä pidän sen täällä.
Kunniallisessa talossa on hyvä olla ase.
Et edes osaa käyttää sitä.
On tärkeää, että sellainen on. Se tekee vaikutuksen.
Pidit todellakin kaiken isälle kuuluneen.
Kuka tämä on? Hänen alaisensako?
Hieno esimerkki berberi-naisesta.
Vahvaa rotua. Yritin ottaa heitä töihin palvelijoiksi, mutta se oli onnetonta.
Olen iloinen, että päätin lähettää kaiken maalle.
Kaikki hänen tavaransa vain kasautuivat.
Älä huoli. Sinulla on kohta niin paljon tilaa kuin haluat.
Mitä sinä tarkoitat?
En mitään.
Madame, everstin vaimo -
Ilmoitan...
Mitä? Mitä?
Tänä juhlavana päivänä...
Mitä? Minä juhlavana päivänä?
Menen naimisiin viikon kuluessa!
- Mitä sinä sanoit? - Tomin kanssa! Viikon kuluessa!
- Anteeksi? - Tom!
- Viikon kuluessa! - Mitä viikon kuluessa?
Viisi... kaksi!
Siirtykää kameraan! Me kuvaamme!
No niin... millaisena näet avioliiton?
- Avioliiton? - Niin.
Näen sen kaikkialla. Koko ajan.
Mitä tarkoitat, kaikkialla?
- Seinillä. Rakennuksissa. - Seinillä ja rakennuksissa?
Kyllä, mainostauluissa. Mitä ne kauppaavat?
Autoja. Purkitettua lihaa. Tupakoita.
Ei. Ne ovat kaikki nuoria pareja.
Ennen avioliittoa, ilman lapsia.
Sitten sama pari, aviossa lasten kanssa.
Lyhyesti sanottuna avioliitto.
Täydellinen, ihanteellinen, menestyksekäs avioliitto.
Se ei ole enää kirkon erityisaluetta.
Ennen mies oli velvollisuuksien rasittama ja vaimo nalkutti.
Nyt mainosten avioliitot hymyilevät!
Ne hymyilevät. Julisteissa.
Julisteissa tottakai. Mutta miksei julisteavioliittoa voisi ottaa vakavasti?
Avioliitto... Pop-avioliitto!
Pop? Sehän on sen kaava.
Pop-nuorisolle pop-avioliitto!
Mutta... entä jos pop-avioliitto ei toimikaan?
Sitten se on korjattava, aivan kuin auto.
Aviopuolisot ovat kaksi mekaanikkoa haalareissa -
jotka kumartuvat korjaamaan moottoria.
Entä aviorikoksen tapahtuessa, mitä pop-avioliitolle tapahtuu?
Siinä tapauksessa on vain kolme tai neljä mekaanikkoa.
Entä rakkaus?
Onko rakkaus poppia?
Ei. Ei sitä. Rakkaus ei ole poppia.
Rakkaus ei ole poppia. Mitä se sitten on?
Mekaanikot vetäytyvät salaiseen asuntoon -
riisuvat haalarinsa ja heistä tulee taas mies ja nainen -
ja he rakastelevat.
Näytät ihanalta.
Puku tekee morsiamen.
Näytät paremmalta kuin Rita Hayworth.
Paremmalta kuin Joan Crawford!
Paremmalta kuin Kim Novak!
Paremmalta kuin Lauren Bacall!
Paremmalta kuin Ava Gardner -
Mickey Rooneyn rakastajattarena!
Mitä te teette? Lopettakaa! Lopettakaa, mutta jatkakaa kuvausta!
Miksette kuvaa sateessa? Olet hullu!
- Missä Jeanne on? - Hän varmaan livahti pois.
Mihin? Sateessa?
Anna minulle anteeksi!
Anna anteeksi!
Halusin jättää sinut, mutten kyennyt.
En pysty.
En pysty jättämään sinua, ymmärrätkö?
Haluatko minua yhä?
Pam!
Olipa kerran vanha mies -
Ja hänellä oli vanha emakko...
Olet märkä.
Rotta.
Rotta vain.
Pariisissa on enemmän rottia kuin ihmisiä.
- Haluan lähteä! - Odota, odota!
Etkö haluaisi palasta syötäväksi? Ei pidä syödä kiireessä.
Tämä on loppu!
Tämä on loppu, mutta aloitan mieluiten päästä. Se on paras osa.
Etkö varmasti halua yhtään?
Hyvä on.
- Mikä hätänä? Etkö pidä rotasta? - Haluan lähteä!
En voi rakastella tässä vuoteessa enää. En voi.
Se on inhottavaa! Oksettavaa!
Nussitaan sitten lämpöpatterin päällä -
tai seisaaltaan takanreunusta vasten.
Haen majoneesia tämän kaveriksi. Se on tosi hyvää majoneesin kanssa.
Jätän peräaukon sinulle.
Rotan peräaukkoa majoneesin kanssa!
Haluan pois täältä. Haluan lähteä.
En kestä tätä paikkaa enää.
Näin on. Minä lähden.
Enkä tule takaisin...
koskaan.
Quo vadis, kulta?
Unohdin kertoa sinulle jotain.
Olen rakastunut.
Voi, eikö ole ihanaa?
Tiedätkö, sinun on riisuttava nuo märät rääsyt.
Menen rakastelemaan hänen kanssaan!
Vai niin -
mutta ensin tarvitset kuuman kylvyn.
Koska jos et mene kylpyyn, saat keuhkokuumeen, onko selvä?
Ja tiedätkö mitä sitten tapahtuu?
Saat keuhkokuumeen, ja tiedätkö mitä sitten tapahtuu?
Sinä kuolet.
Ja sitten, tiedätkö mitä tapahtuu kun kuolet?
Pääsen nussimaan kuollutta rottaa.
Olen rakastunut.
Oletko rakastunut? Onpa kiva.
Olen rakastunut!
Olen rakastunut, ymmärrätkö?
Olen rakastunut, olen rakastunut!
Olen rakastunut!
Tiedätkö, olet vanha!
- Sinusta on tulossa lihava. - Lihava vai? Onpa ikävästi sanottu.
Puolet tukastasi on lähtenyt -
ja toinen puoli on melkein valkoinen.
Kymmenen vuoden päästä pelaat jalkapalloa tisseilläsi.
Mitä mieltä olet siitä? Tiedätkö mitä minä teen silloin?
Olet... pyörätuolissa!
Ehkäpä.
Mutta tiedätkö...
Hymyilen ja kikatan itsekseni matkalla ikuisuuteen.
Kuinka runollista.
Mutta ennenkuin lähdet, pesisitkö jalkani.
Hyvä on.
Tiedätkö, hän ja minä rakastelemme.
Todellako? Sepä ihanaa.
- Osaako hän nussia hyvin? - Mahtavasti.
Tiedätkö, olet typerys.
Koska paras nussiminen mitä koskaan saat löytyy tästä asunnosta.
Seiso.
Hän on täynnä arvoituksia.
Anna saippua.
Kuule, senkin tollo dodo.
Kaikki arvoitukset, joita opit tuntemaan elämässäsi löytyvät täältä.
Hän on kuin kuka tahansa, mutta... hän on samalla erilainen.
Tarkoitat, kuin kuka tahansa.
Joo, mutta... jopa hän pelkoo minua.
Jopa hän pelottaa minua.
Kuka hän on, paikallinen parittajasi?
Hän voisi olla. Hän näyttää siltä.
Tiedätkö, miksi olen rakastunut häneen?
Kerro jo, en malta odottaa.
Koska hän tietää. Hän tietää, kuinka saada minut rakastumaan häneen.
Haluat sen rakastamasi miehen suojelevan sinua ja huolehtivan sinusta.
Joo.
Haluat kultaisen, loistavan, voimakkaan taistelijan -
rakentavan linnoituksen, johon voit piiloutua.
Jottei sinun koskaan... tarvitsisi...
Sinun ei koskaan tarvitsisi pelätä.
Sinun ei tarvitsisi tuntea yksinäisyyttä tai tyhjyyttä.
- Sitäkö haluat? - Kyllä.
- Et kyllä koskaan löydä sitä. - Mutta löydän sen miehen.
Sitten ei kestä kauankaan, että hän haluaa sinun rakentavan linnoituksen hänelle -
tisseistäsi ja vitustasi ja hiuksistasi -
ja hymystäsi ja hajustasi.
Ja jostain, jossa hän tuntee itsensä tarpeeksi mukavaksi ja turvalliseksi -
jotta hän voi palvoa oman kyrpänsä alttarilla.
- Mutta minä löydän sen miehen! - Ei, olet yksin.
Olet aivan yksin.
Et vapaudu siitä yksinäisyyden tunteesta -
kunnes katsot kuolemaa kasvoihin.
Se kuulostaa aivan paskapuheelta -
joltain romanttiselta sonnalta -
kunnes kaivaudut syvälle kuoleman perseeseen.
Hänen perseeseensä... kunnes löydät kuoleman kohdun.
Ja sitten... ehkä...
Ehkä sitten, kykenet löytämään hänet.
Mutta minä löydän sen miehen.
Sinä olet hän! Sinä olet se mies!
Tuo minulle sakset.
- Mitä? - Tuo minulle kynsisakset.
Ei. Haluan sinun leikkaavan -
oikean kätesi kynnet, nämä kaksi.
Sillä tavalla.
Haluan sinun panevan sormesi perseeseeni.
Mitä?
Pane sormesi perseeseeni, oletko kuuro?
Siitä vain.
Hankin sian -
ja ... Laitan sian nussimaan sinua.
Haluan sian oksentavan kasvoillesi -
ja haluan sinun nielevän oksennuksen.
Aiotko tehdä sen minulle?
Joo.
Joo!
Haluan sian kuolevan ...
kun nussit sitä.
Sitten sinun on mentävä sen taakse.
Haluan sinun haistavan sian kuolinpierut.
Teetkö kaiken sen minulle?
Kyllä, ja vielä enemmän!
Ja pahempaa!
Ja pahempaa kuin aikaisemmin.
Näytät typerältä tuo meikki kasvoillasi.
Näytät huoran pilakuvalta.
Vähän äidin käden töitä yöllä.
Vale-Ofelia, joka hukkui ammeeseen.
Näkisitpä itsesi. Nauraisit varmasti.
Olet äitisi mestariteos.
Jeesus!
Liikaa hemmetin kukkia tässä paikassa. En voi hengittää.
Tiedätkö, sieltä kaapin päältä?
Löysin sieltä pahvilaatikosta kaikki sinun...
löysin kaikki sinun pikkutavarasi.
Kyniä, avaimenperiä -
ulkolaisia kolikkoja, hieromarenkaita, koko hoidon.
Jopa papin kauluksen.
En tiennyt, että keräsit kaikkea sitä unohdettua rihkamaa.
Vaikka aviomies eläisi...
200 vuotta, helvetti soikoon -
hän ei koskaan pysty käsittämään vaimonsa todellista luonnetta.
Tarkoitan, että minä...
voisin kyetä käsittämään maailmankaikkeuden salat -
mutta...
en koskaan käsittäisi totuutta sinusta. En koskaan.
Kuka helvetissä sinä olit?
Muistatko sen päivän -
ensimmäisen päivän kun olin paikalla?
Tiesin, etten pääsisi käsiksi sinuun, ellen sanoisi...
Mitä minä sanoinkaan?
Ai, niin.
''Saisinko laskuni, kiitos? Minun on lähdettävä.''
Muistatko?
Eilen illalla...
Jätin äitisi pimeään, käänsin valot pois.
Koko paikka meni sekaisin.
Kaikki... vieraasi...
kuten heitä kutsuit...
ltse taidan myös kuulua heihin, vai kuinka?
Kuulun heihin, vai mitä?
Viisi vuotta olin enemmänkin vieras tässä hiton matkakodissa kuin aviomies.
Jolla oli tietysti etuoikeuksia.
Ja sitten, jotta auttaisit minua ymmärtämään sinua -
annoit minun periä Marcelin.
Aviomiehen kaksoisolennon, jonka huone oli meidän huoneemme kopio.
Ja tiedätkö mitä?
Minulla ei ollut edes sisua kysyä häneltä.
Minulla ei ollut edes sisua kysyä häneltä, olivatko ne jutut, joita me teimme -
samat kuin ne, joita teit hänen kanssaan.
Avioliittomme ei ollut sinulle muuta kuin taisteluhauta.
Ja ulospääsyyn et tarvinnut muuta kuin partaveitsen ja ammeellisen vettä.
Senkin halpa, kirottu, helvetin, jumalanhylkäämä huora.
Toivottavasti mätänet helvetissä.
Olet pahempi kuin likaisin sika, jonka voi löytää, ja tiedätkö miksi?
Tiedätkö miksi? Koska valehtelit.
Valehtelit minulle, kun luotin sinuun. Sinä valehtelit.
Tiesit että valehtelit!
Antaa tulla, kerro ettet valehdellut.
Eikö sinulla ole mitään sanottavaa siitä?
Kai sinä jotain voit keksiä?
Antaa tulla, kerro jotain! Hymyile, senkin vittupää!
Antaa tulla, kerro... kerro jotain suloista.
Hymyile ja sano, että olen ymmärtänyt väärin.
Antaa tulla, kerro.
Senkin sian nussija!
Senkin jumalanhylkäämä, helvetin, sikaanussiva valehtelija.
Rosa -
olen pahoillani...
en vain jaksa...
en jaksa kestää sitä...
nähdä tätä hemmetin töhkää kasvoillasi.
Et koskaan meikannut.
Tämä helvetin paska. Otan tämän pois huuliltasi.
Tämä huulipuna...
Rosa... Voi Jumala!
Olen pahoillani.
En tiedä miksi teit sen.
Tekisin sen myös, jos osaisin.
En vain osaa.
Minun on... Minun on löydettävä keino.
Onko siellä ketään?
Mitä?
Sieltä kuului ääniä!
Mitä?
Hyvä on, minä...
olen tulossa.
Minun on mentävä.
Minun on mentävä, kulta, rakas. Minua kutsutaan.
Miten on? Onko siellä ketään?
Joo. Olen tulossa.
Siinä hän on. Kiirettä!
Herätkää!
- Avatkaa ovi! Avatkaa ovi! - Kello on neljä aamulla.
Tarvitsen huone neljän hetkeksi.
Puoleksi tunniksi? Kyllä, se riittää.
Kyllä, puoli tuntia.
- Meillä on täyttä. - Se ei ole totta.
Kun teillä on täyttä, laitatte kyltin ulkopuolelle.
Tunnen tämän hotellin.
Minua kyllästyttää kadulla riiteleminen.
Kutsu omistaja.
Mitä sinä odotat? Omistaja ei ole koskaan nostanut hälyä.
Rosa ja minä olemme vanhoja ystäviä.
Avaa ovi.
Älä aiheuta hankaluuksia tai kerron pomollesi.
Tulkaa sisään, kaikki on hoidossa...
Olet voittanut. Hän livisti.
Olen hyvin pahoillani.
Vauhtia! Hän ei ole varmaan ehtinyt kauas.
Tuo hänet takaisin. Sano hänelle, ettei hän voi livahtaa tiehensä noin vain.
Ai... älä kerro hänelle, että löysit minut.
Minua ei haluta enää. Näitkö hänen kasvonsa?
Vaimoni tyydytti minut ennen.
Mutta nyt hänellä on ihotauti. Iho on kuin käärmeellä.
- Laita itsesi minun sijaani. - Tule. Tule mukaan.
Mutta... päästä irti!
Olet hullu!
Päästä irti minusta! Päästä irti!
Painu helvettiin täältä!
Homo!
Ei!
Yritä muistaa! Mies neljännestä kerroksesta.
Hän muutti tänne pari päivää sitten.
Kerroin jo, en tunne ketään.
He tulevat ja menevät. Mies neljännestä, nainen ensimmäisestä kerroksesta.
Mitä minä tietäisin?
Mihin huonekalut vietiin? Asunto on tyhjä.
Mihin hänen postinsa välitetään? Anna hänen osoitteensa.
Ei minulla ole sitä.
En tunne näitä ihmisiä.
- Et edes hänen nimeään? - En mitään!
Olen löytänyt meille asunnon.
1, rue Jules Verne.
Kyllä. Passyssa.
Tule nopeasti! Tulethan nyt?
Tiedätkö missä se on?
Odotan sinua. Tule tänne.
Tule sisään, ovi on auki.
Pidätkö asunnostamme?
Se on hyvin valoisa.
Täällä on pieni huonekin. Liian pieni kaksoisvuodetta varten.
Sopisi lapselle.
Fidel. Se olisi hyvä nimi pojalle.
Fidel, niinkuin Castro.
Mutta haluaisin myös tytön.
Rosa. Niinkuin Rosa Luxemburg.
Vähemmän tunnettu, mutta pidän siitä.
Tiedätkö -
halusin kuvata sinua joka päivä.
Aamulla, kun heräät -
illalla, kun nukut.
Kun hymyilet ensikertaa -
enkä kuvannut mitään sellaista.
Täällä.
Tänään on viimeinen kuvauspäivä.
Elokuva on valmis.
En pidä asioista, jotka loppuvat, jotka päättyvät.
On aloitettava jotain muuta välittömästi.
Tämä asunto on suunnaton!
- Missä olet? - Olen täällä!
- Se on liian iso! Eksymme tänne! - Lopeta! Älä aloita!
- Kuinka löysit tämän asunnon? - Sattumalta.
- Muutamme kaiken! - Kaiken!
Muutamme sattuman kohtaloksi.
Tule, Jeanne. Lähde lentoon!
Lennä pois, olet taivaassa!
Kohoat, olet taivaassa!
Laskeudu, syöksy alas, laskeudu!
Kaartele kolmesti, laskeudu.
Jeanne, mitä on tekeillä? Matkalla on ilmakuoppa.
Mitä on tekeillä?
Pyörteinen alue on jäänyt taakse.
Emme voi leikkiä enää kuin lapset, Jeanne.
- Olemme aikuisia. - Aikuisia? Sepä kamalaa!
Kyllä. Se on kamalaa.
Mitä aikuiset tekevät?
En tiedä.
Meidän on keksittävä eleet ja sanat.
Aikuiset esimerkiksi...
Mutta tiedän kyllä yhden asian.
Aikuiset ovat rauhallisia, vakavia -
loogisia, kohtuullisia, tasapainoisia.
Kyllä.
- Ja... he hoitavat ongelmat. - Kyllä, kyllä. Kyllä, kyllä.
Näetkö, Jeanne, tämä asunto ei toimi meidän hyväksemme.
Tämä asunto ei toimi hyväksemme, Jeanne.
- Mihin olet menossa? - Etsimään asuntoa.
Millaista asuntoa?
Asuntoa, jossa voimme asua.
Voimme asua täällä.
Se on likainen. Se haisee. Se tekee minut sairaaksi.
- Tuletko mukaan? - En, en.
Minun on suljettava ikkunat ja palautettava avain. On paljon tehtävää.
Selvä.
- Moi. - Moi.
Minä taas.
Se on ohi. Se on ohi.
Se on ohi, sitten se alkaa taas.
Mikä alkaa taas? En ymmärrä enää mitään.
Ei ole mitään ymmärrettävää. Lähdimme asunnosta.
Aloitamme uudelleen rakkaudella ja kaikella muulla.
- Muulla? - Joo, kuule.
Olen 45-vuotias.
Olen leski. Minulla on pieni hotelli, vähän rähjäinen.
Muttei se nyt aivan matkustajakoti ole.
Ja... elin ennen onneni varassa, ja menin naimisiin.
Vaimoni tappoi itsensä.
Mutta tiedäthän, entä sitten.
En... minä mikään pääpalkinto ole.
Sain sukupuolitaudin, kun olin Kuubassa 1948 -
ja nyt eturauhaseni on ison perunan kokoinen.
Mutta olen edelleen hyvä kepittäjä, vaikken voikaan siittää lapsia.
Katsotaanpa.
Minulla ei ole kotiseutua. Minulla ei ole ystäviä.
Luulen, että jos en olisi tavannut sinua -
Olisin lopulta tyytynyt kovaan tuoliin ja peräpukamiin.
Pitkän, tylsän tarinan tekemiseksi vielä tylsemmäksi -
olen aikakaudelta, jolloin minunlaiseni mies pistäytyi tällaiseen paikkaan -
ja iski sinunlaisesi nuoren tipun... ja kutsui häntä bimboksi.
Olen todella pahoillani, että tunkeilen -
mutta kauneutenne kosketti minua niin -
että päätin voivani tarjota teille lasin samppanjaa.
Onko tämä tuoli varattu?
- Ei. - Saanko?
Jos haluat.
Garcon!
Tiedätkö, tango on rituaali.
Ymmärrätkö sanan ''rituaali''?
Ja sinun on seurattava tanssijoiden jalkoja.
Voi ei!
Et ole juonut samppanjaasi, koska se oli lämmintä.
Ja sitten tilasin sinulle viskin, etkä ole juonut viskiäsi.
Hei. Pieni ryyppy isille.
Jos rakastat minua, juot sen kokonaan.
Hyvä on, rakastan sinua.
Bravo!
Kerro vaimostasi.
Puhutaan meistä.
Hyvä on.
Mutta tämä paikka on niin säälittävä.
Kyllä, mutta minähän olen täällä?
Monsieur Maître d'Hôtel.
Tuo oli aika ilkeää.
Kuitenkin, senkin tonttu, rakastan sinua.
Ja haluan asua kanssasi.
Matkustajakodissasi?
Matkustajakodissani. Mitä helvettiä se muka tarkoittaa?
Mitä helvetin väliä sillä on -
onko minulla matkustajakoti tai hotelli tai linna?
Rakastan sinua. Mitä helvettiä sillä on väliä?!
Tuomaristo on valinnut -
seuraavat parhaat kymmenen paria:
No.3!
7!
8,... 9,
11,... 12,
13,... 14,
15... ja 19!
Ja nyt hyvät naiset ja herrat - onnea matkaat viimeiselle tangolle!
Anna vähän lisää viskiä.
Ai, luulin ettet juonut.
Mutta minua janottaa nyt ja haluan lisää juotavaa.
Hyvä on. Minusta se on hyvä ajatus.
Odota hetki.
Koska olet todella kaunis. Odota hetki.
Olen pahoillani.
Olen todella pahoillani. En läikyttänyt juomaani tarkoituksella.
Kohotetaan malja -
elämällemme hotellissa.
Ei! Helvettiin se! Tule.
Hei, kuule.
Kohotetaan malja elämällemme maalla.
Rakastatko luontoa? Et kertonut.
Voi, jees... olen luontopoika.
Etkö voi kuvitella minua lehmien kanssa ja kananpaskan peitossa?
Ai, joo.
- Malja lehmien talolle. - Lehmille.
Minäkin olen lehmäsi.
Ja kuule...
pääsen lypsämään sinut kahdesti päivässä.
- Miten olisi? - Vihaan maaseutua.
- Sinäkö vihaat maaseutua? - Vihaan sitä!
Menen mieluummin hotelliin.
- Tule, lähdetään... - Ei. Tanssitaan.
Tule. Etkö halua tanssia?
Voimme aloittaa uudestaan.
Nyt riittää! Mitä te puuhaatte?
Teidän on lähdettävä.
Madame! Ikuista rakkautta.
Menkää sirkukseen, jos haluatte nähdä rakkautta!
Menkää! Painukaa muualle!
Teidän on lähdettävä.
Suutele minua, kulta!
Näkemiin, suloinen persikankukka.
Voisin tanssia ikuisesti. Au, minun peräpukamani!
Kaunottareni, istuudu eteeni.
Anna minun tarkastella sinua ja muistaa sinut aina tällaisena.
Garcon! Champagne!
Jos musiikki on rakkauden ruokaa, jatka soittamista.
Mikä sinua vaivaa?
Se on lopussa.
Mikä sinua vaivaa?
- Se on lopussa! - Mikä on lopussa?
Emme koskaan näe toisiamme uudelleen. Emme koskaan!
Naurettavaa.
- Naurettavaa! - Ei se mikään vitsi ole.
- Voi sinua likaista rottaa! - Se on lopussa.
Katso, kun jokin loppuu, se alkaa uudelleen.
Menen naimisiin!
Lähden pois.
Se on lopussa.
Voi, Jeesus.
Kuule, ei se mikään junan tarttumatanko ole, se on mulkkuni!
Se on lopussa!
Jeesus!
Odota hetki!
Senkin tyhmä bimbo!
Paskat! Odota vähän. Hitto vieköön!
Hei, tonttu! Tule tänne!
Tule tänne!
Kyllä minä sinut kiinni saan!
Bimbo!
Pysähdy! Pysähdy!
Paikoillasi!
Se on ohi.
Hei, rauhoitu!
Lopeta! Olemme jutun lopussa.
Mene pois! Mene pois! Mene pois!
Mene pois!
En voi voittaa.
Anna minulle mahdollisuus!
Soitan poliisille!
Haistan kanakopin.
No paskat, en minä tule tiellesi.
Teidän jälkeenne, mademoiselle!
Hyvästi, sisko. Sitäpaitsi olet ruma pimu.
En välitä tippaakaan, vaikken näkisi sinua enää koskaan.
Paskat.
Se on ohi!
Voi, antaa poliisin olla.
Se on ohi!
Kuule, haluan puhua kanssasi.
Apua!
Apua! Apua!
Auttakaa!
Apua! Apua!
Voi pojat!
Apua! Auttakaa minua!
Apua!
Tämä menee naurettavaksi.
Tämä on nimikkokohtaus, kulta.
Teemme tämän loppuun asti.
Se on vähän vanha -
mutta onko se täynnä muistoja?
Mitä pidät sankaristasi?
Molemmilta vai yhdeltä puolelta paistettuna?
Juoksit Afrikan ja Aasian -
ja Indonesian halki.
Ja nyt olen löytänyt sinut.
Ja rakastan sinua.
Haluan tietää nimesi.
Jeanne.
Lapsemme.
Lapsemme...
muistavat.
En tiedä kuka hän on.
Hän seurasi minua kadulla.
Hän yritti raiskata minut. Hän on hullu.
En tiedä, miksi häntä kutsutaan.
En tiedä hänen nimeään.
En tiedä kuka hän on.
Hän yritti raiskata minut.
En tiedä.
En tunne häntä.
En tiedä kuka hän on.
Hän on hullu.
En tiedä hänen nimeään.